„FENSÉGES EGY ÓRIÁS EREJÉVEL BÍRNI,
DE ZSARNOKSÁG AZT ÓRIÁSKÉNT HASZNÁLNI”
ÁRVA BROOKLYN
Frank mindig azt mondta: „Majd útközben elmeséled.”
Bölcselkedőbb volt egy átlagkopónál,
de a dumálást menet közben intézte, hát úgy teszek most én is.
Valami nem stimmel a fejemmel. Ezt tudni kell.
- Ha! - Mintha üveg lenne az agyamban.
Kényszeresen szétszedem a dolgokat, csűröm-csavarom, rakosgatom őket.
Főleg a szavakat és hangokat. Viszketnek, muszáj megvakarni őket.
Ne cibáld már! Kibaszott katyvaszt csinálsz mindenből.
Cérna a célba.
Cérna a célba!
Cérna a célba, na!
És sokszor rángatózom. Mindenki észreveszi.
Hülye görcsgombócnak tűnök, de ha elfojtom, csak még rosszabb.
- A francba, levágod nekem? - Ezt mondtam: kibaszott katyvasz!
Jézusom, Dilibogyó, ezt is tönkretetted!
Rövidebbre vágd!
Igen, kibaszott katyvasz. Az apáca azt mondta, vezekelnem kellene.
Frank szerint sose higgy annak, aki pálcával tanít Isten szeretetére.
Frank Minna. Ha egyetlen embert választhatsz,
hogy melletted álljon, őt érdemes.
Minna a főhős, mi csak statiszták vagyunk.
- Fiúk. - Főnök.
Frank. Frankadi Frankó!
Figyeljetek, mondom, hogy mi van. A harmadikon leszek.
Lionel kábé 20 perc múlva a telefonhoz megy.
Amikor jönnek, 3 vagy 4 ember, felhívsz ezen a számon.
Beengedem őket. Coney odajön, beengedem, ott marad lent.
Lionel fülel a telefonon. Ha azt mondom, „ez probléma”, irány a ház.
Coney beenged.
- Feljöttök, és segítetek nekem. - Mi ez az egész?
- Az marad a kalapom alatt. - Kalapos kövér kandúrok!
Azok bizony. De ha most kaszálunk, mi is kövérek leszünk.
- Csupaszok vagyunk, főnök. - Mi?
Nincs nálam vas.
„Vas”? Mondd csak, hogy „stukker”.
- Nincs nálam stukker. - Helyes. Addig jó, amíg nincs nálad.
Nálam van. Ti csak megjelentek.
Két ilyen tökfejre még hajtűt és harmonikát se bíznék.
Hajsza harmóniahárfa! Ne hergelj!
- Egy csirkeszárnyat se. - Csirizi csiribá!
Csípem a pipi csínját! De tényleg, hagyd abba! Ne akassz már ki!
- Mondd inkább tovább! - Jó. Ha azt mondom, „elmegyek vécére”,
akkor ki fogunk jönni. Beültök, hogy követhessetek minket.
Lehet, hogy le kell majd ráznom valakit.
Probléma: megyünk, vécé: indulunk. Vettem. Vet, vetemedett, vétel!
- Lionel érti, őt kövesd! - Na ne hülyéskedj már!
- Mivel léptem be csütörtökön az irodába? - Mi?
Lionel?
Kabát le, és azt mondtad: „Volt egy lány a kompon,
fűtött a mosolya.” Aztán a noteszt Dannynek dobva:
„Hogy legyen hű a férj 22 éves nők közt?”
Ahogy mondtam: Lionel irányít.
- Seggelj rá, Bailey! - Az a kurva Bailey.
Bailey-nek hív engem a fejem. Mindig leszúr, ha ellenkezem vele.
De van, ami lenyugtatja: a rágó, a fű.
Néha, ha gáz van, erősebb cucc kell.
De ha elfojtom, csak fokozódik.
Ha ideges vagyok, fokozódik. Ha izgulok, fokozódik.
- Ha! - Ebben a vitában nem nyerhetek.
Hé!
Tipikus Minna-ügy. Megfagyunk itt, franc tudja, minek.
Terved volt a hétvégére?
- Lehet. - Randi?
- Lehetséges. - Coney Island!
Coney Island, hot dog! Coney Island, hot dog, ide vele!
Jól van, csak halkabban.
Kezdődik. Készülj!
- Helló. - Helló, főnök. Főfő, főnő, főpicsa!
- Nem esel szét, Brooklyn? - Nem. Van rágóm.
Amikor kell, féken tartom.
Ahogy mondtam: figyelj! Később szükség lehet a fejedre.
- Számíthatsz rám, főnök. - Tudom.
Azt hiszem, megjöttek a barátaid.
- Hányan vannak? - Kettő jött gyalog, kettő autóval.
- Látod őket? - Igen.
Jézusom, mekkora az a fószer!
Kétajtós szekrénnyel jöttek. Nem lesz gond, főnök?
Nyugi van. Csak csevegünk egyet.
„Itt nyugszik Frank Minna. Nyugi van.”
Ezt írják majd a sírkövére.
Mert greenpointi volt, vagy mert harcolt a japcsikkal,
de úgy bírta a stresszt, mint senki.
Örültem, hogy vele dolgozhatok.
És ha másra nem is jó a lökött agyam, dolgok megjegyzésére igen.
Uraim, köszönöm, hogy eljöttek.
- Egy italt? - Nem maradunk soká. Mi ez a szar?
- Mi nem világos? - Hogy mit szaglászott egy színes nő után.
- A bizottságnak dolgozik. - Szaros titkárnő!
Horowitzra küldtük rá terhelő adatokat keresni.
Olyanok nincsenek, Lou. A jelentésben az áll,
hogy a „nő” talpal Hamilton ügyében.
- Hát annak is utánanéztem. - Fura helyeken.
Miért ne? Kopó vagyok, az a dolgom.
- Alapos munkát végzek. - Feleslegeset! Ez nekünk kínai!
- A seggét is térképpel törli? - Magyarázza el, kérem,
- hogy ne legyen félreértés. - Világosan leírtam.
Tudják máshogy értelmezni?
- Ez nem bizonyítható. - Ott a kézjegye.
Ha ismerné őt, belátná, hogy ez képtelenség.
Ellenőriztem, ez az ő aláírása. A dokumentumok is megerősítik.
- Horowitz tudhat erről? - Nem. Akkor szarban lennének.
- Lehozták volna az újságok. - Férje, családja van?
Az anyja meghalt, testvére nincs.
- És az apja? - Hadirokkant. Jazzklubja van. Nagy piás.
Mr. Minna, nyilván tudja,
- hogy mi lesz jövő csütörtökön. - Tudom.
Akkor megérti, hogy ezt nem kívánjuk megosztani rosszakaróinkkal.
- Ez természetes. - De ezek csak fotók.
Önnél vannak az eredetik?
- Igen. - Remek.
- Azokat átvennénk öntől. - Sejtettem.
- Beszéljük meg a feltételeket. - Mi a francról beszél?
- Megőrült? - Ne szédítsük egymást.
Az évszázad aranyvonatát viszik haza. Mennék egy megállót vele.
- Kizárt dolog. - A sajtó a dupláját is megadná.
Úgy veszem, hogy ez nem hangzott el.
- Csak mondtam. Jót akarok. Ez érték... - Felejtse el!
Jézusom, Lou, miért baj, hogy pénzt kérek a jó munkáért?
Maga a semmiért kapja a pénzét.
- Vigyázz a szádra! - Nyugi!
A kabátodat!
- Mi? - Fegyvert hoztál? Egy találkozóra?
- Mindig van nálam... - A barátom feldugja a seggedbe!
Elég!
Ugyan már, fiúk, ne húzzák fel magukat! Ez tisztán üzlet.
Mr. Minna, értékeljük a munkáját.
Az urak most elmennek önnel a dokumentumokért,
és ha átadta őket, találunk majd megoldást.
Hát persze. Bízzunk egymásban! Csak még elmennék vécére.
Gyere, gyere! Gyere, gyere!
- Szarra csap! Csapra szar! - Mi történt?
- Azt hiszem, megverték. - Akkor mit ülünk itt?
Nem, várj! A vécét mondta. Követnünk kell.
Vécécsészék! Récék a vécén!
Még ez is!
- Nem tetszik ez. - Nekem se. Gyerünk!
A francba!
A francba! Indulás!
Gyerünk, gyerünk, gyerünk!
Indíts, indulj! Indítsd be! Gyerünk!
- A faszom belé! - Kapd be a papidat, papa!
Kapd be a papidat, papa!
Balra, balra! Bamba banya barma!
Ott, ott, ők azok, ők azok. Ne előzz, ne előzz! Lassíts, lassíts!
Vigyázz!
A francba!
Vak vagy?!
- Hogy a faszba? - Hova tűntek? Ott, ott vannak!
- Hova viszik? - Queensbe mennek. Queenie Coney.
Queenie Coney. Queenie Coney.
Jobb sáv, menj ki jobbra! Hol a faszban vannak?
A francba, ők azok! Gyerünk, meglépnek!
Gyerünk! Begyed, negyed!
- Mi? - Begyed, negyed!
- Mi? - Negyed! Negyed dollár kell!
Miért nem azt mondod?
Gyerünk, gyerünk!
Balra!
- Valahol lenniük kell. - Vannak valahol, igen. De hol?
- Állj! Vissza! - Jézusom!
A francba! Hagyd! El kell tűnnünk innen! Indulás!
A francba!
Frank!
Gurulj ide!
- Segítenél? - Persze. A fenébe!
- Fel tudsz állni? - Igen.
Coney, hozd a kalapom!
- Hagyjuk a kalapot! - Hozd, te ökör!
A pisztolyt is!
- Hova mész? - Nem tudom. Mondj valamit!
Kórház kell! Kormos korsók!
A Mercy Hospitalba a McGuinnessen, tökfejek!
- Bocsáss meg! - Figyelj már oda!
Ha! Ha!
- Nyugi! - Bocsánat.
Órám, tárcám, kalapom a kocsiban marad, el ne lopják őket.
- Mi történt? - Az, hogy próbáltam megpattanni.
Elkéstünk. De úgy láttam, leintesz.
Mindegy. Majdnem sikerült. Csak náluk volt a stukkerem.
Guadalcanalt megúsztam, de Queensben meglőnek a saját pisztolyommal.
- De nincs nagy baj? - Nincs. Semmi komoly.
Kik voltak ezek?
Nem fontos. Beszélj, Brooklyn! Kell egy vicc!
- Mi? - Mondj egy viccet!
A pasas bemegy a bárba egy polippal.
- „Ez mindenen tud játszani”, mondja. - Ez máris jó.
- El fogom... Baszki! Faszom! - Ne szúrd el a poént.
Vigyázz!
- Mit csinálsz?! - Mindjárt ott vagyunk.
- Ide nem állhat! - Most mentő vagyok! Szóljon valakinek!
- Státus? - Lőtt seb. A golyó átment a gyomron.
Rendbe fognak hozni. Szorítsd a kezem! Szorítsd!
Érszorítót!
- Rám figyelj! - A francba, Brooklyn, bajban van a lány.
- Ki? Kik ezek? - Hibáztam. A kalapomban kellett volna...
- Nyugi, mindjárt kapsz valamit. - Két egység!
- Morfium beadva. - Brooklyn...
- Itt vagyok, Frank. - Nem vagy flepnis.
Jól van. Maradj éber! Figyelj rám!
Kik azok, akiknek dolgoztál?
- Formosa... - Formosa? Az mi?
Formosa...
- Nincs pulzus. - Kifelé! Menjen ki!
Menjen ki! Menjen már ki!
A pasas bemegy a bárba.
Mindent megtettünk. De túl sok...
Túl sok vért vesztett. Nem tudtuk megmenteni.
- Nagyon sajnálom. - Sajnálom, Bailey! Sajnálom, Bailey!
Frankos Frankadi Frankó!
Azt mondta, elmennek valamiért. Az volt a jel.
Akartak valamit tőle, de lelőtték?
Nem tudom. Gyorsan történt. Lemaradtunk, szart se láttunk.
- Hogy bírtatok úgy lemaradni? - A hídnál léptek meg.
- Jelvénnyel mentek át. Meg voltunk lőve. - Így van. Zűrös volt.
- Kik voltak ezek? - Nem mondta meg. Még utána se.
Baszki, Frank!
Ha, ha, ha!
- Értesíteni kell Juliát. - Mondtam neki.
- Mikor? - Hívott, kereste Franket.
- Hogy fogadta? Fogas fogda! - Szerinted hogy, Dilibogyó?
Ezzel állj le! Nem vagyok olyan passzban.
Jól van, nyugi.
Csak azt mondom...
Tudjuk, mit érezhet.
El kell vinni neki Frank holmijait.
Majd én.
Hé!
Vedd fel Frankét!
Nem mehetsz ki így.
Hideg van.
- Kösz. - Biztos bevállalod?
Talán meg akarja tudni, hogy ment el Frank.
Őt említette Frank?
Nem.
Segíts még utoljára Franknek! Hazudj egy kicsit!
- Lionel. - Szia, Julia...
Ne fáradj, hívott a kórház.
Nem, elhoztam Frank pár holmiját.
Azt hittem, újra el akarod mondani.
Julia, nagyon... nagyon sajnálom.
Jó kis fordulat, mi? Bevallom, erre nem számítottam.
Fordulj, forró, furdal! A fenébe...
- Szeretnék most egyedül lenni. - Jó, persze, persze.
Az órát itt hagyhatod. A többi holmi nem kell.
- A fegyvert megtartanám. A kalapot kéred? - Minek?
Ezt tedd el!
- Vele volt valaki, amikor... - Igen, én.
Téged emlegetett a végén.
Nem kell a púder, jó? Pipa vagyok rá.
- Ne legyél. - De az vagyok.
Pipás picsa!
Bocsánat. Julia,
elmondta Frank, kivel találkozik ma, és min dolgozik?
Nem mondta el. Nem is sejtitek, ki csinálta?
Nem. De ha megtalálom őket, megkeserülik.
- Azt megígérem. - Nekem ne ígérd meg!
Hidegen hagy, hogy meglesznek-e.
Ha!
Uram.
INGYENES KÖZFÜRDŐ
KERÜLETI HELYHATÓSÁG
FÉRFIAK
- Mehetnek, Charlie. - Jöjjenek, uraim!
Óvatosan, csúszhat egy kicsit.
Illő alázattal elfogadom a polgármesteri megbízatást,
és vállalom, hogy hű odaadással szolgálom New York City polgárait.
Határt csak saját képzeletünk és elszántságunk szabhat nekünk,
mikor felépítjük itt korunk lenyomatát.
Amire a jövő nemzedékek, ha ránéznek majd,
azt mondják: „Ezek bátrak voltak.
Íme, a legnagyszerűbb, amit ember megalkothat!”
Isten áldja Önöket. Köszönöm!
Köszönöm, New York-i polgártársaim! Köszönöm!
Esküszik, hogy híven szolgálja a polgárokat
lakossági kapcsolatokért felelős alpolgármesterként?
Esküszöm.
Mo! Remek.
Esküszik, hogy híven szolgálja a polgárokat
a parkokért felelős biztosként?
Esküszöm.
Esküszik, hogy híven szolgálja a polgárokat
az építésügyért felelős biztosként?
Esküszöm.
Üdv a fedélzeten, Mo! További jó munkát!
- A mindenit, megcsinálta! - Megmondtam előre.
Ez nem lesz báb.
Hölgyeim és uraim, az önök New York-i biztosa!
10 dollárba, hogy délig se húzza.
Polgármester úr!
Erre nézzen!
Utána meg rossz emberre szavazott három helyen is!
Mi ez a kibaszás? Mi van a várostervezéssel?
- Mi van? Mire véljem ezt? - Ne szórakozz velem, te tapló!
Vagy megkapom azt is, vagy lemondok. Rögvest!
- A riporterek még itt vannak! - Nyugalom, ne húzd fel magad!
Ez csak valami tévedés lehet. Nem íratták alá velem a kinevezést.
Kis türelmet, holnap elintézem.
Írd alá!
Add ide!
Helyes. Kibaszott amatőr banda!
Csukja be azt a nyavalyás ajtót!
Folytatódik a tárgyalás arról, hogy Brooklynban marad-e a Dodgers.
Friss hírekkel a Telegram!
A Dodgers marad, ha kap egy pályát a várostól!
Friss hírekkel a Telegram!
A Dodgers marad, ha kap egy pályát a várostól!
A féleszű gorillák sáros cipővel összejárkálták a lakást,
és mindenfélét kérdeztek.
Mondom nekik: „Meghalt! Le akarják tartóztatni?”
- Hol voltál? Egész délelőtt hívtalak. - Mi a fene történt itt?
Danny ezt találta, amikor bejött.
- Franknél is mindent feldúltak a zsaruk. - Ha!
Vigyorogva turkáltak a fehérneműs fiókomban!
- Kiderítjük, hogy ki volt ez! - Engem nem érdekel.
Folyton titkolózott,
mindig beígérte a nagy dobást,
fogadkozott, hogy majd minden jobb lesz,
aztán fogja, és lelöveti magát!
Rám hagyott 4000 dollárt takarékbetétben,
valami rozoga kunyhót Lookout Pointon
meg ezt a virágzó vállalkozást!
Mi a szart kezdjek én ezzel?!
Figyeljetek, ha minden igaz, ti most nekem dolgoztok.
Tudom, régebben ismertétek Franket, mint én, de most ez van.
A sofőrszolgálat könyvelési trükk, a nyomozósdiról meg semmit se tudok.
És nem is érdekel. Úgyhogy Tonyra bízom az irodát.
Ő lesz az ügyvezető, és majd beszámol nekem. Rendben?
Persze, baba. Úgy rendben lesz.
- Oké. - Hazakísérjelek?
Nem kell, kösz.
Egy időre a nővéremhez költözöm. Ki kell találnom, mihez kezdjek.
Hívj majd fel, jó?
Hogy elmondd, mi a helyzet.
- Viszlát, Julia. - Viszlát, Lionel.
- Nem hagynád el ezt? - Fogd meg! Bocsáss meg.
- Most az egyszer. - Ha!
- Bocs... - Jézusom.
Mi van?
A rohadékok a vécétartályt is lekapták.
Hagyd azt, ráér később. Most itt vagyunk négyen...
- Tudjátok, milyen ügy volt ez? - Mi csak őrködtünk.
- Frank se izgult. - Ideges volt.
- Ideges? - Nem volt az.
Te hallgattad a telefonban? Ideges volt, mondom. Idegi gida!
Hallottam a hangján. Fűzte az ipséket.
Jövő csütörtökön lesz valami. Zavarta őket Frank kutatása.
- Amiatt nyírták ki. - Nyírfanyírás!
Nem, ezt nem így tervezték.
- Így, hogy meghalt, nincs meg a cuccuk. - Kurva nagy kérdőjel.
Én ennyit mondok:
Imádtam Franket.
Abban a pokolbugyorban a szárnyai alá vett, és aztán kikupált minket,
de nem avatott be a saját külön kis játékaiba.
Azok nekem nem érnek annyit, hogy a tepsiben végezzem.
A számlákat ki kell fizetni, nyomjuk a melót.
- Tartozol ezzel Franknek. - Tudd meg, mi történt, és majd meséld el!
Nekem most a rabbi nejét kell lenyomoznom.
Egy tréfli hentessel kefél, ha a rabbi kirúgja, ugrik egy ügyfelünk.
És Gil áll rá a Gunderson-csalásra.
- Az az enyém. - De Gilnek adom!
- Miért? - Mert amikor elkapják,
oda kell majd mennünk a fotókkal, és jó benyomást akarok kelteni.
Frank már nem falaz neked.
- Falfasz! - Gilé az ügy.
Danny nekem segít, te sofőrködsz, legalább amíg nem jön be új meló.
Hideg van, sok fuvar lesz, és kell a kurva pénz! Csináljunk itt rendet!
Tony, Coney, Danny meg én...
Amíg nem jött Minna, kallódtunk a katolikus árvaházban.
FRANK MINNA VEZETŐ NYOMOZÓ
Nyomvezető!
Az árvaházban még tényleg komplett bolondnak tűntem.
Nem tudtak mit kezdeni velem.
L&L.
Van szabad kocsi. Hova mennének?
Az apácák ki akarták verni belőlem. Főleg az egyik.
Végül Tony azt mondta neki, két olyat kap, ha még egyszer megüt.
Coney és Danny is ott volt, látszott, hogy ez nem blöff.
Ezzel bevettek a bandába.
Ha!
Színes lány Bizottság - Horowitz
jelentés - Hamilton - aláírás Rokkant - Klub - Csütörtök
- L&L. - Ki beszél?
Lesz drog!
Lionel Essrog nyomozó vagyok...
Halló?
Formosa.
Frank közülünk való volt. Dörzsölt fiú.
Tudtuk, hogy sokra viszi. Mindenki szerette.
Farmozsár, Bailey!
Egy pap barátjától hallotta, hogy meg tudok jegyezni
számokat, szavakat, ilyesmit.
Ez kapóra jött neki.
Megtanított féken tartani, és hasznos munkára fogni az agyamat.
Végül mindnyájunkat a szárnyai alá vett. Lett helyünk a tetű világban.
- Lionel? - Ha!
Jézus-Máriám!
- Megijesztettél. - Szellemet játszol? Mit csinálsz?
- Agyalok. Már végeztél? - Nem, visszamegyek.
Mindjárt indulnom kell. Minden oké?
Nem kellett volna hagynom, hogy beüljön a kocsiba. Én szúrtam el.
Egy őrmester mondta nekem az Ardennekben:
„Van, hogy mindent jól csinálsz, mégis minden elszaródik.”
- Nem te tehetsz róla. - Kösz, Danny.
- Van fuvar? - Van. A francba!
Rohannom kell. 2.30-ra megyek.
- Nem említette neked Frank „Formosá”-t? - A szigetet?
Ott nem járt, előbb megsebesült.
De van egy Formosa nevű hely a belvárosban.
Voltam ott Lindával Chet Bakerön.
Frank nem falazott nekem,
épp csak megóvott a gubancos helyzetektől.
FORMOSA SZALON
A dumálás, idegenek szóra bírása
alapeszköz a munkánkban, de nekem nem erősségem.
Főleg, ha lány is bejön a képbe, ami a mi szakmánkban elég gyakori.
- 7-től van zene. - Kérek egy alapozó whiskyt. Tisztán.
- Ír legyen? - Igen. Mondja, állandó dolgozó itt?
- Ezer éve. - Látta itt valaha ezt a fickót?
Frank Minna a neve. Nem ismerős?
Nekem minden arc egyforma.
Nem rémlik. Ő jobb az ilyenben.
Látta őt itt?
- A barátja? - Igen.
- Kellemes arca van. - Ha!
Magának is.
Van tüze?
Huncut!
Bocsánat.
Jézusom... Hagyjuk!
- Nagy lyuk, Bailey! - Pazar!
Nem kedveli a szőkéket?
Ha nem sercen elég jól, muszáj elfújnom.
- Kellemetlen lehet. - Az nem kifejezés.
Az a hely odafent, az az igazi. Sokat jár oda?
- Hova? - A King Roosterbe.
- Az mi? - Harlemi jazzklub.
A Lucky se rossz, de a legjobbak a Roosterben játszanak.
Kösz.
- Még zárva vagyunk. - Kaphatok egy alapozót? Átfagytam.
Whiskyt, tisztán. Tartsa meg!
- Maga a tulaj? - Úgy nézek ki?
- Ki játszik ma este? - Billy! Ki játszik ma este?
A nagymenő.
- Remélem, nem ingyen iszik! - Ő azt hiszi.
Tudod, ki fog pampogni miatta.
Hallotta már őt?
Van a cool jazz. És van, amit ez a testvér csinál.
- Meghallgatom majd. - Le ne késse. A francia lányok falják,
- el fogják vinni odaátra. - Francia cica fal!
Kösz.
Átlagos napokon a fű oldja a kényszereket, és el tudok aludni.
De ködös lesz tőle az agyam.
Álmomban nyugodt és tiszta vagyok, újra gyerek.
Kezdetben, ha vacakolt a fejem, anyám le tudott nyugtatni.
Lágyan énekelt nekem, simogatta a tarkóm, és akkor egy időre elmúlt.
Csak feküdtünk az ágyon, és nagy utazásokat tervezgettünk.
A „nő” talpal a Hamilton-ügyben.
KÖZMEGHALLGATÁS A JAVASOLT HAMILTONI ÉPÍTÉSI TERVRŐL
Sikerült lefotózni, vagy sem?
És mit csinált?
Hogy újságot vett, az lófasz! Mi köze annak a hátához?
Szarok rá, hogy lehajolt! Vegye ki a kocsiból a fűnyírót, teniszezzen,
vagy pörgessen egy bigét a farkán kitárt karokkal!
Leszarom, hogyan, de használja a hátát!
Igen.
Tudom, hogy tetteti. De megnyert 3 pert.
Várj az alkalomra, fűzd be őt!
Tudom, hogy hideg van! Mi lenne télen? Bassza meg!
- Hétvégéig kap időt. - A pasas egy marhát is felemel,
de Coney nem kapja le. Nem tekeri tovább a filmet. Géppisztolyozik.
Hiába mondom neki, hogy: „Kattint, teker.”
Nem! Hétvégéig kap időt.
Hagyjál már, Gil.
Mi van?! Ja, bocsánat. L&L.
- Nincs fuvar? - Nincs. Kedden nem megy senki sehova.
- Nem tűnt fel? Senki. Mi lehet az oka? - Kedden kefélek!
- Rendben, köszönöm. - Meló?
- Nekem. - Most már te is kezdesz titkolózni?
Nem vagy te Minna.
Egyelőre. Kiváltok egy gyógyszert az anyámnak, zsenikém.
Részletezzem?
- Hozok kávét. Kértek? - Tejszínnel, cukorral.
Az új főnökünk.
- Ha ráérsz, segítenél nekem? - Miben?
Megfigyelnéd ezt a helyet? Fent van Harlemben.
- Nem ismerem. - Frank járt ott aznap vagy előző nap.
Ez a nadrágjában volt, majdnem tele. Tele gatya!
- Talán a gyufáért ment csak be. - Nem hiszem. Színes lány,
aki rájött valamire, az apja rokkant, harlemi klubja van,
és ez 3 sarokra van a találkozó helyétől.
- És elmentél ide? - Igen.
- A góré egy színes pasas béna karral. - És én mit csináljak?
Menj oda, szedd ki belőlük a lány nevét. Nyomd az ellenőr-számot.
- Nyomd szájon! - Tudjam meg a nevét. Ennyi?
Nem. Maradj ott, hátha felbukkan. Fotózd le.
- Hátha bemegy egy színes? Jósolhatok? - Ne légy segg!
Elindulok egy másik szálon, és összerakjuk, hogy ki ő.
Miért is csináljuk ezt?
- Mert Frank is megtenné értünk. - Ez igaz.
- Kurva hideg lesz. - A Bel Airrel menj! Abban megfősz.
Brisz fasz!
- Már rabbi is vagy? - De ne bízd rám a brisz bigyódat.
- Segíthetek? - Igen. Ha!
- Egészségére. - Kösz. Mildredet keresem.
Nálunk nincs Mildred.
Pedig Mildred volt.
- Myrna. - Mit bírna Myrna!
Nem. Színes lány volt, beszéltem vele.
Josephine? Vagy Laura?
- Mary? - Nem, Mildred volt. Telefonon beszéltünk.
- Az igényemről. A maga neve? - Betty. Mit igényelt?
Árusengedélyt.
- Azt nem itt adják? - Ez a Diszkrimináció a Lakhatásban.
Akkor itt nem segítenek hot dogot árulni. Elnézést kérek.
Várjon, nincs bent Mr. Horowitz?
- Mármint Miss Horowitz? - Mindegy.
Hátul van.
- Megmutatná? - Ott áll.
Többet segített, mint hinné.
- Horowitzra küldtük rá! - Horrorvicc!
Horrorvicc!
- Mi történt? - Jézusom, Danny!
Jól van, jól van. Gyere.
- Basszus, hozzak jeget? - Ne. Valami piát kérek. Van valami?
- Kösz. - Ki vert meg?
Ketten voltak. Az egyik egy óriás.
- Mi? - Egy óriás. Sose láttam még ekkorát.
Lerendezett, ahogy kell. A fényképezőgépet is.
- Mondtak is valamit? - Igen. „Minna szennyese tabu.
Mondd a többinek is.” Közben egy öles bökőt nyomtak a torkomhoz.
- A kurva anyjukat! - Ezt viszont nem vitték el.
- A faszok. - Mi ez?
Óriáskurvák! Nagy vagy, Danny!
Mit kavartok?
- Mind megvan? - Ezek a tieid, ezek az enyémek.
Ezt a pasast láttam.
- A béna karú. - Lapozz tovább! A lány később jön.
- Nézd, együtt jönnek ki. - Aha. Várj, őt én is láttam. Ez...
- Azt mondták, Laura. - Laura Rose? Akkor Billy Rose az apja.
Ott lakik, ahol a klub is van.
- Kiszálltam, és rám vetették magukat. - Igen, ez ő.
Erre a színes lányra dolgozott rá Frank.
- Jól van. De még ez is elég sovány. - Csontváz.
Sovány? Miért? Egy nap alatt azonosítottuk a lányt.
Bármi is ez...
Ez súlyos dolog, ha idáig elmentek.
Biztos van benne pénz.
Figyelj, Dilibogyó, Gil meg én a fizetős melón maradunk.
Ti meg Dannyvel tovább szaglásztok.
- Rohadjanak meg! - Ja.
Remélem, látjuk még őket, mert tervem van velük.
Jó így, Danny?
Fiúk, én...
Szerettem Franket. De én inkább...
Én inkább kocsikázom.
Vagy viszek valami családi ügyet. Ott van Linda...
Nem, semmi gond, ez teljesen rendben van.
- Menj haza, borogasd a szemed! - Elviszlek.
Hogy értetted, hogy pénz van benne?
- Kereshetünk rajta. - Nem akarok üzletelni velük.
Jó, hagyjuk, de... Engem is izgat, ki ölte meg Franket!
Jó.
Ne titkolózz előttem! Együtt kell dolgoznunk az ügyön.
- Megtudjuk, ki tette. Leszámolunk vele. - Ha te mondod.
Iszunk egy sört?
- Nem. - Na gyere!
- Gyere, iszunk egy sört. Iszunk egy sört. - Hagyj békén!
Ne maradj fenn sokáig!
Add át a helyed, seggfej!
Add át a helyed!
LEZÁRT INGATLAN
EZ AZ ÉPÜLET LAKHATATLANNAK MINŐSÜL
- Zárva vannak, Gabby. - Ne viccelj már! 3.30-kor?
A LAKÓK ELÉGEDETTSÉGE A MI ÜZLETÜNK!
NYITVA: HÉTFŐ-PÉNTEK 9-5
Üdv. Új vagyok itt. Mi a sztori?
A sztori jogtiprás, kétségbeesés, ígérgetés
és ígéretek megszegése. Az amerikai tempó.
- De ő talán hoz némi izgalmat. - Ki az a pasas a jobb szélen?
- A brooklyni kerületi elnök. Tévés vagy? - Nem, csak új fiú.
Az ülést megnyitom. Névvel, címmel mutatkozzanak be.
- William Lieberman, nyomortelep-szanálás. - Találunk majd megoldást.
- Keleti 65. utcai lakos. - Lieberman.
Cindy Fleming, háztartásbeli, Yonkers. Volt East Tremont-i lakos.
A házunkat kisajátították a gyorsforgalmi út építése miatt...
- Mrs. Horowitz! - Miss!
Miss Horowitz, ez az eljárás nem régi sérelmek...
Gabby Horowitz, Diszkrimináció a Lakhatásban, Clinton sugárúti lakos.
- Ez közmeghallgatás? - A lakhatásról.
Ugyanazt ígérik Fort Greene-nek,
amit egykor East Tremontnak,
ahol a beígért relokációs támogatás szépen elmaradt,
cserben hagyva a Flemingékhez hasonlókat.
- Ők is erre számíthatnak! - Fontosak nekünk azok a családok,
akik a fejlesztési program keretében elköltöznek.
Tanultunk a múltban elkövetett hibákból.
A szerződött vállalkozók mindenkit megfelelő otthonhoz...
Ez nem a Long Island! Nem üres vászon, amire azt fest, amit akar.
Itt emberek vannak, működő közösségek!
Engedd meg... Én a polgármester vagyok, a Gracie Mansion lakója.
Miss Horowitz, köszönjük a lelkes munkáját.
Sajnos egy ilyen csodás városban is, mint ez,
vannak nyomortelepek, amiket nem romantizálva őrizni,
- hanem felszámolni kell, hogy... - Egy negyed, az nem nyomortelep
csak attól, hogy szegények és kisebbségiek lakják.
East Tremont nem volt nyomortelep,
a 3. sugárút nem volt nyomortelep, és Fort Greene se nyomortelep.
Ezek munkásnegyedek.
Maguk csinálnak belőlük nyomortelepet, Mr. Randolph!
- Ez minden alapot nélkülöző maszlag! - Írásba foglaltuk,
és itt van 20 ember százak nevében,
akik tanúsítják, hogy pimasz csalás zajlik! Szóban vagy írásban óhajtja?
Ez a legambiciózusabb szanálási program Amerika történetében,
és maga, Mrs. Horowitz, ezt a vádak mocsarába próbálja fullasztani.
Mutatkozzon be!
Névvel és címmel, ahogy mások is!
Mind nagyon jól tudjuk, hogy ki ez az úr.
Mo Randolph köztisztviselőként élő legenda.
Mondja a nevét és a címét, ahogy mások!
- A hagymások! - 30 éve vezeti a parkfelügyeletet.
Építésügyi megbízott, és még sorolhatnám. A 88. utcában lakik.
- Mondja ő maga! - Maradjunk a témánál...
- Nevet, címet! - Ha nem változtat a hangnemén,
- meg fogjuk kérni, hogy távozzon! - Mondja!
Szaros kalapos zsaruk!
Mondd, Házak Hörcsöge Herceg!
Mondja! Mondja! Mondja!
Beteg vagyok!
„Házak Hörcsöge Herceg?” Ez jó, ezt megjegyzem.
Ha!
Hát igen, ez a bökkenő az életben. Mindig ott a „ha”.
Hé...
Mit lehet tudni Liebermanről? Ő a góré?
Nem ő a góré. Feljebb áll, mint a polgármesternek csúfolt tag,
de mindenkit tromfol Moses.
- Álljon meg! - Mi az? Megőrült?
- Formosát mondott. - Mi?
„Mindenki... Formosa.” Mi az?
Nem, azt mondtam: „Mindenkit tromfol Moses.” Moses Randolph.
- Mo Randolph? Aki késve érkezett? - Akinek derogál bemutatkozni.
De mit faggat?
Jake Gleason vagyok a Post-tól. Meghívhatom egy kávéra?
Éhes vagyok. Vacsorára hívhat meg.
Az egyik fölött ott a másik, de mind fölött ott a polgármester.
Az a bohóc azt se tudja, hogy mi mindent nem tud.
Repül, mielőtt rájönne, hogy minden tanácsadója Moses zsebében van.
- De ő a parkok felelőse. - Igen.
De ez építésügy.
Azért is ő felel, de csak mióta az állam beszállt a lakásépítésbe.
Nem volt ilyen hatáskör, hát ő kijelölte, jóváhagyták,
és van most a városnak beleszólása? Nincs. Minden Mosesé.
Tud a kisajátítási jogról? Ami szerinte nyomornegyed, eltűnik.
Régen küzdenie kellett az utakért, parkokért, most bármit lebonthat.
Halálra ítélhet egy városrészt, kiürítheti, és azt épít, amit akar.
- És lesz itt pusztítás! - Pusztulj, piszok!
De akkor mindenki megutálná. Gyűlölnék érte.
Imádják.
Ettől vagyok úgy... Ő már sérthetetlen. Istenítik.
- Miért? - Mert ő építette a parkokat.
Aki parkokat ad az embereknek, azt szentként tisztelik. Nem veszíthet.
Mikor megnyitott a Rockaway Beach, Randolph hős lett a nép szemében.
Pedig hogy utálja a kisembereket!
„A nép kedvence utálja a népet.” Megvan a szalagcím.
És tudja, kiket gyűlöl a legjobban?
A négereket. Ki fog sajátítani minden nem fehérek lakta negyedet,
és kiadja a saját ingatlanfejlesztőinek.
- Ezen megszedi magát, sápot húz? - Nem akar pénzt, csak hatalmat.
Pénzzel szerzi és őrzi meg a hatalmát.
Van, akinek nem elég jó, csak a bélszín.
Randolph megelégszik egy pastrami szendviccsel meg a hatalommal.
Legyen szíves! Egy túrós lepényt kérnék melegítve. Melegen kérem.
A fél város az ő valamelyik tehenét feji.
Hisz ő felügyel minden egyes építkezést a városban!
De ez új tisztség.
Nem. Építés, szanálás, parkok. 14 tisztsége van.
De azok csak üres címek. Egyik se számít. Mind KH.
KH?
Kerületi Helyhatóság!
- Miféle újságíró maga? Művészeti? - Művért neki!
- Olvas Emersont? - Nem. Kéne?
- Kurvára kéne! - Jól van.
Emerson azt mondta: „Az intézmény
egyetlen ember meghosszabbodott árnyéka.”
A város ura a Kerületi Helyhatóság,
és a Kerületi Helyhatóság Moses Randolph-fal egyenlő.
KERÜLETI HELYHATÓSÁG
Ha!
A BIZTOS MINDENRE ÜGYEL
A KH EMBEREI
A rohadt Lieberman. Ha!
„A POLGÁROKAT SZOLGÁLJA"
MEGNYÍLIK A WEST RIVER PARK
EGY KÖZSZEREPLŐ MAGÁNÉLETE
MOSES RANDOLPH ÉS FIVÉRE, PAUL
Az a mocskos szakállú senkiházi
nemzedéke egyik legjobb mérnöke volt.
Elit egyetem. Díjak.
Úgy tűnt, ő is és a fivére is sokra fogják vinni.
Aztán valamikor a krach után eltűnt.
Mintha megszűnt volna létezni.
Egy csapás tette, vagy talán a pia.
Azok az idők sok áldozatot szedtek.
Hölgyeim és uraim, hallgassák meg
az Építési Vállalkozók Szövetségének elnökét,
Joe Pompanót!
Ezt Bill Liebermannek küldik.
Meg kell kapnia még Randolph beszéde előtt.
Köszönöm, hölgyeim és uraim. Foglaljanak helyet,
és a figyelmüket kérem.
Ne féljenek, fogunk ünnepelni. Lakomázni, ahogy csak mi tudunk.
A mai találkozónkat különlegessé teszi díszvendégünk,
- szakmánk nagy barátja, - Gleason, nemde?
- országunk építőmestere, - Jó kis gönc.
avagy a „Nagy Földforgató”,
- ahogy önmagát nevezi. - Noteszt elő ne vegyen.
Ez ma egy „sajtó, eszedbe se jusson” este.
Csak császárok és fáraók között keresve találhatunk
az övéhez fogható képzelőerővel megáldott embert.
- Ez az ember történelmet ír... - Ha!
és több mint 25 esztendeje szolgálja ennek a városnak a lakóit.
Moses Randolph!
Mintha a Megváltó szállt volna le.
Mindenhol a minimálbér másfélszeresét fizeti.
Az anyjuk sírját is lebetonoznák érte.
Köszönöm, Joe.
Ma este, több mint 300 évvel e nagyszerű város alapítása után,
megerősíthetjük azt az ősi igazságot,
hogy nem a tudás, hanem a cselekvés, a tetterő
az élet motorja és a célok beteljesítője.
Okos emberek jönnek és mennek,
de a nagy ötletek megálmodóinak tucatjára
egy, ha jut, aki képes azok megvalósítására.
Itt ma nemigen látok okos fiúkat,
se bénító ideálokat hangoztató, jólfésült progresszíveket.
Az én fajtámat látom itt.
Azokat a cselekvő embereket, akik naggyá tették ezt az országot.
Az önök dicsérete
a legtöbb, amit elismerés és fizetség gyanánt kívánok.
Önöknek jár dicsőség... és köszönet.
Éljen!
- Viszlát legközelebb! - Rendben.
- Elkészültél? - Életem legjobb munkája.
Az állam elektromos hálózatának átfogó modernizálása.
Olyan léptékű, hogy csak te valósíthatod meg.
- Szedd rendbe magad! - De miből?
Erről egy szót se halljak többet!
Ha még egyszer felhozod, végeztünk!
Moses, úgy le vagyok égve, hogy négermunkát végzek kezdőknek!
Ha még egyszer ellenem uszítasz, megy a szemétbe a nagy ötleted.
- Azt akarod? - Nem!
Jól van, bocsánatot kérek.
Nem az a fontos.
Csak olvasd el.
Elolvasom.
Mitől fordul egy ember a saját testvére ellen?
Sose volt családom, fogalmam sincs, mi vezethet ilyen viszályhoz.
A bolond agyam azt súgta, rángassam még ezt a cérnát,
viszont Frank a lányt figyelve találta, amit talált.
Így inkább az ő nyomában jártam.
Jó napot!
Ha!
Szedd össze magad!
Jézusom...
- Keres valamit? - Jaj, Bailey! A francba.
- Besétál más lakásába? - Keresek valakit. Ez lakatlannak tűnt.
Nem az. Anyám lakik itt.
- Vagyis próbál. - Ha!
Honnan jött? Remélem, a Belmonttól.
Persze, a Belmonttól.
- Mi történt? - Fogtam egy besurranót.
Leütötted?
Alig értem hozzá. Elesett, és beverte a fejét.
Ha!
„Ha” mi? Megmondom, mi lesz, „ha”...
Mondja meg, ki maga, ha a saját lábán akar távozni.
- Találkoztunk már? - Jake Gleason vagyok. Ez félreértés.
Újságíró vagyok. Ott voltam a Hamilton-meghallgatáson.
Hívtam ma a bizottságot. Magát kerestem itt.
Azt mondta, azoktól a gengszterektől jött.
Elvitték anyám hűtőjét! Meg a rézcsöveket! Simogattam volna meg?
Kiírják, hogy a ház bontásra érett.
Ez nem igaz, de a lakók fele ár alatt elad, és lelép.
Aztán a családi házakból 4 kiadható kis lakást csinálnak.
A maradókat vegzálják, elveszik a fűtést,
javítás címén ellopják a csöveket.
A város 15 milliós ingatlant adott el félmillióért,
nehogy esetleg fel kelljen újítaniuk.
Terv se volt a felújításra, direkt hagyták lepusztulni.
Pusztulj, parazita patkány!
Mi az? Azt hiszi, ez csak agitáció? A négerek összeesküvés-elmélete?
Nem, tudja, ez betegség.
Vicceseket mondok, de nem akarok viccelni. Tényleg nem. Figyelek.
Hova mennek az emberek?
Zömmel egyszerűen felszívódnak. Eltűnnek.
2 év alatt 200 000 ember ment el erről a környékről.
- Négerek és latinók. - Horowitz East Tremontot is mondta.
Zsidókkal is megcsinálták, de nem ilyen módszerességgel.
Tudja, hány park épült itt, mióta Randolph a megbízott? 255.
Abból hány Harlemben, mit gondol? Egy.
Strand épül a népnek, de ha nincs autód, mert szegény fekete vagy,
hogy juthatsz el a parkba meg a strandra? Hát busszal.
Hogyan épültek a felüljárók az új parkosított főút fölött?
Hogy ne férjen át alattuk a busz.
Ne már.
Ez diszkrimináció, de a kormányt és a várost is átverik.
Relokációs támogatás van előírva, kaptak is rá 2 milliót,
de a telefont se veszik fel.
A város azt mondja, lesznek új lakások, de nem lesznek soha.
- Tájékozott titkárnő maga. - Titkárnő? Ezt honnan veszi?
Diplomás jogász vagyok. Ügyvéd leszek, ha levizsgázom.
- Bocsánat. - Hogy írja meg ezt, ha nem jegyzetel?
Mit? 2 millió relokációra, alacsony hidak, 255 parkból csak egy,
15 helyett csak félmillió, 200 ezren csak Fort Greene-ből. Ezt?
Soha semmit nem felejtek el. Egyetlen szót se.
Nagyon sajnálom. Ez kényszeres dolog...
Semmi baj. Csak írja meg, kérem.
Az itteni szegények sorsa se eddig, se ezután nem lesz hír.
De Brooklyn sorsa talán érdekel pár embert.
Ha már ez a világ legnagyobb városa.
Hol lakik?
- Harlemben. - Kocsival vagyok.
Ne vigyem haza?
Ilyenkor tele a metró.
Jöjjön!
Bebop, Bailey, a Metropolitan Boperában!
Istenem... Bocsásson meg. Bocsánat.
Ne szabadkozzon. Ez vicces.
Igen? Hallgassa egy darabig, majd meglátjuk, mit szól.
- Ha! - Egyáltalán mi ez a dolog?
Nem tudom. Nem tudom megnevezni.
Mintha a fél agyam külön életet élne,
és heccből hullámvasutazna velem.
Hecc-pec! Sec-perc!
- Bocsánat. - Semmi baj.
Mintha lakna bennem egy anarchista, de...
Az a fura, hogy közben meg iszonyúan rendmániás.
Mindennek szépen sorban, glédában kell állnia.
És stimmelnie kell minden hangnak, vagy...
Vagy gubanc lesz, és ki kell bogoznom.
Most is, miközben beszélgetünk, a fejemnek az a része
aggódik, hogy a bankók a tárcámban nincsenek jó sorrendben,
és azt mondja: „Ne beszélgess, csinálj rendet!” Borzasztó.
Mind megvívjuk a mindennapi csatáinkat.
Igen, ez igaz.
Puszild egy éjen át! Jézusom...
Nagyon sajnálom.
- Semmi baj. - Nem komolyan mondom.
Ne kérjen bocsánatot. Semmi baj.
- Itt lakom. - A klub fölött? Nem sokat alhat éjjel.
Az apámé a hely. Klubok mélyén aludtam el egész gyerekkoromban.
Mozgalmas itt a hétfő.
A legjobb banda játszik mindennap.
Figyeljen, egy-két dolgot még le kell ellenőriznem,
de tényleg érdekli magát, amiről beszéltem?
Hisz megkerestem magát, nem?
Ha bejön, sok dolgot tudok még mondani.
Nekem nem nagyon érdemes nyilvános helyekre mennem.
Egy jazzkoncerten nem tud felháborodást kelteni.
Hát jó. A maga pályája.
Figyelj a kocsira, jó?
Vance!
Lépj le!
- Helló. George! - Szia, kislány!
Mindjárt jövök.
Ha!
Elnézést, uram.
Bocsánat. Én is fújok.
És tudja, őszintén csodálom a tremolóját.
Elárulná, hogyan fejlesztette ki azt a tremolót?
Leszoptam ilyen fehér kisfiúkat.
- Tűnj a picsába! - Na és? Fehér fiú szottyot szop!
Így van: „Na és?”
Hogy vagytok ma este? Jó újra itthon, barátok között.
Járom a világot,
nyelveket tanulok,
és az új nyelvek új ötleteket ébresztenek.
Néhány ilyet kipróbálunk rajtatok ma este. Kapaszkodjatok!
- Biztos nem ülünk inkább hátra? - Vance?
A trombitás jazzre rezeg!
Nem ülünk hátra? Üljünk inkább hátra!
Nem zavar senkit.
- Mert ott kontrollálni tudom. - Többet kell kimozdulnia.
- Nem akar kiállni? - Nem, nem. Bekattanok a zenétől.
- Ne fogdoss! - Itt van ő, a kedvencem.
Szép, mint egy rózsaszál. Ezt neked játsszuk, Laura.
- Nekem ez nem fog menni. - Nyugalom. Nyugalom.
Ha! Ez nem jó ötlet.
Hol van?
El kell intéznem valamit.
- Mi van? - Andalgásnak vége, több ilyen nem lesz.
Jól van, nyugi!
Jézusom, mit csináltam?
Gyerünk!
- A bírónak magyarázz! - Jól van!
- Kuss! - Majd én.
- Tudom, kinek dolgozol, retkes! - Fekete retket ettek!
Megjártam Iwo Jimát! Nem félek a górédtól!
Üzenem, hogy ha még egyszer itt szaglásztok,
egyenként kinyírlak titeket, és amit keres, ingyen elküldöm a Post-nak!
Megértetted? Elküldöm a Post-nak!
Gyerünk!
Ha! Ha!
Miau, a kandúr!
Beszari szar nyúl!
Trombitás, hé!
Sikkesnek segít-segg!
Segíts sikkes seggnek!
Sikkes voltál bent, az biztos.
Segíts! Ez kell sikkes seggnek!
Ha!
A fejedet is helyre kell tenni?
- Igen. - Várj, ez nem sima marihuána.
Nem baj.
Emlékezz, mit mondtam.
Jézusom.
Basszus! Bocsánat.
- Nem emlékszem, mi történt. - Nagyot mulattál, az történt.
Volt egy kis parti. Nem a szokásos társasággal.
Ő úgy mondta: étrange mélange.
Aztán elpilledtél, hát hagytunk pihenni.
Megtaposták a bordáimat, az még megvan.
- Kösz a kimentést. - Őrmester jó ember,
de vigyázva sündörögj más családja körül, ugye, érted?
- Ki az Őrmester? - Billy.
És miért Őrmester?
Nem tudod, hogyan szaródott el a karja?
Színes Tengerészgyalogosok, lőszert vittek. Egy nap fegyvert fogott
egy öngyilkos japánra, meglőtték.
Megkeseredetten jött haza.
Kár volt érte, mert jól fújta.
Harsonás volt. Korábban dzsemmeltünk együtt a Minton's-ban.
- A nejét ismerted? - Nem volt felesége.
És Laura anyja?
Róla semmit nem tudok. Mindig csak ketten voltak.
Az a pici lány a konyhában ült, és olvasott, amíg mi játszottunk.
- Te játszol? - Hangszeren? Nem.
Amúgy nem bírom, ha beleénekelnek a zenénkbe,
de te rárezegtél, hallottam.
Rárezel Lionel. Lionel rárezel.
Bocsánat, van egy kis hiba a fejemben,
és a zene beindította a dolgot. Sajnálom.
Ne sajnáld. Olyan az agyad, mint az enyém.
Állandóan pörög.
Összekavarja a dolgokat.
De ilyen a zene. Ha beléd mászik, ő ural téged, nem te őt.
Van, aki tehetségnek hívja, de attól még agybaj.
Én csak rángok meg kiáltozom. De te átfújod valamin, és az szépen szól.
Igen, de van sok órája a napnak, amikor nem fújom.
Érted? Túl sok.
Kösz a segítséget. Ha bármiben segíthetek, hívj fel.
Elnézést!
- Miss Horowitz, Jake Gleason... - Maga nem Gleason. Ismerem őt.
Jake Gleason elvitt a meghallgatásra. Hallottam önt.
Új vagyok a Times-nál.
A munkatársa, Laura Rose elmondta nekem, mi folyik Fort Greene-ben.
- Érdekel a sztori. - A Times-t más is érdekli,
mint hogy a KH szócsöve legyen?
Nem lesz már holnap a címlapon, de ha segítenek, próbálkozhatok.
Valaki ezért Pulitzert fog kapni. Talán maga.
Ha! Bocsánat.
Laura már elment a tüntetésre. Velem jön?
Érkezik a következő felszólaló, hallgassátok meg őt!
Többet tanultam tőle a harcról, mint bárkitől!
- Elhoztam a Times-t. - A nagymama-szemüvege félrevezető:
ő a nép pitbullja!
És még annyit akarok mondani...
Figyeljetek rám!
- Ne köntörfalazzunk! - Ne!
Olyan korban élünk, amikor nevükön kell nevezni a dolgokat.
Igen!
Ez a program nem a nyomortelepek ellen lép fel.
Nem!
Ez a program a négerek ellen lép fel!
Igen!
- De mi nem hagyjuk magunkat! - Nem!
Hölgyeim és uraim, Gabby Horowitz!
Mi egy város? Az a hely,
ahol az emberek az acél- és betonbárók rabszolgái?
Nem!
A pénz papjainak temploma, ahol megfejhetik a népet?
- Nem! - A város a városlakóké!
Igen!
- A város a közösségé! - Igen!
- Kiállunk-e a városunkért? - Igen!
Emlékeztetjük rá a politikusokat és a nyerészkedőket,
hogy a város azoké az embereké, akik benne laknak?
Vesszen Mo! Vesszen Mo!
Életemben nem láttam ekkora baromságot.
Gond lehet a brooklyni barátunkkal. Megmakacsolta magát.
- Hogyhogy? - Nem a cirkusz miatt van itt.
Ahhoz gyáva, de ellenünk szavazhat a választóira hivatkozva.
Mi raktuk őt az elnöki székbe és a tanácsba.
Mi vagyunk a választói, igenis minket fog kiszolgálni.
Ezt odaadjuk neki a szavazás előtti napon.
Be fog állni a sorba. A szar kis tetű.
Ebédeljünk!
Jake?
Jake!
- Az eltűnt hölgy! - Nagyon sajnálom. Kérem...
- Semmi gond, megszoktam. - De én kerestem magát...
- Megmagyarázom... - Laura!
- Menjen csak. Semmi baj. - Figyeljen ide.
Este a klubban leszek. Keressen meg!
- Majd meglátom. - Laura! Gyere!
Jöjjön el!
Várjon!
Az újságíró, aki nem ír. Írjam meg maga helyett?
- Nem sieti el. - Gyűjtöm az adatokat. Mondja...
Új szalagcím: „A gyorsforgalmi út hatalmas parkoló lesz”.
- Miért? - Mert az autóforgalom rák,
ami az utak révén terjed. Vasutak kellenek.
Ő irtja a vasutakat.
- Miért? - Miért, miért.
Mert a vasút bevétele nem hozzá folyik be.
Ő a hídpénzek meg az útdíjak fölött diszponál.
Tudja, miféle hatóság az övé?
- Nem. - Senki se tudta.
Ő találta ki. Negyedik hatalmi ágnak. Árnyékhatalomnak.
Mindent ő irányít, de választói sose voltak, nem hívhatja vissza senki.
- Várjon! Mi fékezheti meg? - Szinte semmi. És most még erőszakosabb.
Miért?
Mert a héten szavaz a költségvetési tanács a terveiről.
Mindenkit zsarol és fenyeget!
Ekkora hatalma még sose volt itt senkinek!
Ez diktatúra, de mintha mindenki vak lenne.
Nyugodtan sétafikálnak, mint a szent tehenek,
hisz „demokrácia van, mi baj lehet?” Megírja, vagy sem?
Ha ennyit tud róla, miért nem buktatta meg?
- Mert én nem tehetem meg. - Mert a testvére.
Nem, hanem mert még vannak álmaim.
Azért. És közel vannak a megvalósuláshoz.
Azzal szolgálom a társadalmat. Azt fogom örökül hagyni!
Azt... nem tehetem kockára.
Na jó, figyeljen.
Vizsgálja meg a Belmont Developerst és az Inwood Residentialt.
Mik azok?
Jézusom... Kincset kapott, az évtized szenzációját!
Végezze a munkáját!
Csinálja, ami a dolga! Van nekem más bajom elég.
Közokirattár.
Kérnem kell öntől egy igazolványt és egy aláírást.
Itt fogom olvasni, nem viszem el.
A város szerződéseibe való betekintés
- regisztrációhoz van kötve. - Ilyen törvény nincs.
- Ez nem törvény, de szabály, Mister... - Gleason.
IGAZGATÓTANÁCS
TISZTSÉGVISELŐK ÉS RÉSZVÉNYESEK
Jó estét!
Itt kapok relokációs igénybejelentőt?
- Igen, ott van. - És beküldhetem postán?
Nem, az igénylést csak személyesen adhatja le.
Szóval magának egyedül kell itt tartani a frontot?
- Hát igen. - Cicik!
Egészségére.
- További szép estét. És köszönöm. - Várjon! Az űrlap!
A kirakott szemét magántulajdon, amíg el nem szállítják.
Ezt senki nem mondta még magának?
Várjunk csak. Mi találkoztunk már, nem igaz?
- Láttuk már őt valahol? - Igen, láttuk.
Ha ezentúl is mások szemetében turkál, újra találkozni fogunk.
Óriás kolbász, töpörtyű!
Jól van.
Tudja, azt mondták, legyek kíméletes, és az is voltam.
De maga kiprovokálta... ezt!
Nem is titkolják. Megy a kukába az emberek élete.
Ezekhez képest az ír maffiózók kiscserkészek.
Megy az egyezkedés a megbízásokért. Felfelé hullik a pénz. Így megy ez.
De nem másokkal, magukkal egyeznek meg!
A saját cégeiknek adják a megbízásokat és a kenőpénzt. Ez arcátlan lopás!
- Sarcbálna-szopás! Szopod a bálnát! - Adj neki füvet!
Minna azt mondta, ez egy aranyvonat. Két nap, és nyélbe ütik.
Jó, ez nagy dobás, de mi volt Frank szerepe?
A többi fejes milliókat lop, de hozzá nem vezet nyom.
Frankhez?
- Randolph-hoz. - Az a parkos?
Moses Randolph! Ő áll emögött!
Ő mozgatja a szálakat! Tehát: a lány rájött a dologra.
A bizottság és Horowitz vele nyomoztatott.
Valahogy össze tudta kötni Randolphot a pénzzel.
Frank figyelte őt, aztán mutatott valami Liebermannek,
amin Moses aláírása volt.
Szerintem Franknek bizonyítéka volt Randolph ellen.
Nem értitek? Hol ráztak le minket?
- A hídon. - A Hatóság hídján! A Hatóság emberei!
- A Hatóság ölte meg Franket! - Baszki, tényleg szimatot fogtál.
De hol jön a képbe a jazzklub tulajdonosa?
A fater. Miért emlegette Frank?
Arra még nem jöttem rá. Az a rész nem tiszta. De ő is tud valamit.
- Az tuti. - Jól van. Menj haza!
- Megkérdezek pár embert. - Kiket akarsz felhívni?
Megengednéd, hogy én is dolgozzak?
Frank úgy vélte, gondokat fog szülni az, ahogy a háborút megnyertük.
Azt mondta, a válságból egymást segítve lábaltunk ki.
Miután láttuk, mit tudunk elérni nyers erővel, már nincs visszaút.
A játék ezentúl a hatalomról fog szólni úgy legalul, mint legfelül.
- Tessék. - Tudom, ki vagy.
- Ki beszél? - Minna embere vagy.
Ki az a Minna?
Ne kamuzz. Megadtad a számod a trombitásnak.
Bocs a pofonokért. A KH pribékjének hittelek.
Jól van. És?
Hol a boríték?
Nem tudom. Mi van benne?
Várj... Ezt így nem tudjuk megbeszélni.
Ahhoz túl bonyolult. Gyere el a klubba!
Távolabb parkolj, és hátulról gyere. Majd beengedlek.
- Most menjek? - Igen.
Oké.
Billy?
A francba!
A rohadt...
Tehát idehívta magát,
csak aztán lett öngyilkos, hogy maga találjon rá.
Mondom, hogy hallottam is a lövést. Nem ő lőtt. Lődd szőrön, Bailey!
Bocsánat. Mások tették, bárhogy tűnik. Hallottam elmenni őket.
Lőpor az ingén, közeli lövés, és anyagi gondjai voltak.
- Elég egyértelmű. - A jobbjában volt a fegyver.
- És? - Az a karja béna volt.
A háború óta. Egy Zippót se bírt el, nemhogy egy 38-ast.
Ballal szíven lőtte magát, aztán átrakta a pisztolyt a másik kezébe?
A saját klubja színpadán halt meg, reflektorfényben,
ez igazán elegáns dolog.
Minden harlemi öngyilkossághoz
- detektívet küldenek ki? - Megyünk, ahova kell.
- Elmehetek? - Persze.
Úristen!
- Ne, ne, ne! - Ne! Ne!
Nem is emlékszem, mikor mosolygott utoljára,
de miért tette ezt?
- Önmagával... - Nem.
Nem ő tette. Megölték.
Mi?
Öngyilkosságnak próbálták beállítani, de gyilkosság volt.
Nem, senki nem gyűlölte ennyire. Senki.
Higgyen nekem.
- Ki tette volna? - Akik ezt tették egy barátommal is.
Sajnálom. Őszintén sajnálom.
Van valaki, akivel beszélni tud?
Ilyen magányos?
Ha tudná, mennyire.
Jól van.
Itt marad velem egy kicsit?
Szeretné?
Ha! Jézusom, bocsánat.
- Semmi baj. - A fenébe.
Bocsánat, nem tudom, mi történt.
- Semmi baj. - Elaludt...
Köszönöm, hogy itt maradt.
Szívesen.
Tudom, mit érez, higgye el.
Hallja majd a hangját a fejében.
Azt mondja majd, legyen erős, lépjen tovább.
És ha úgy tesz, megint érzi majd, hogy magára mosolyog.
Tényleg nagyon sajnálom.
Miért ilyen kedves hozzám?
Mert maga jó ember.
Igyekszik tenni valamit. Törődik más emberek sorsával.
Ez kevesekről mondható el.
Így kell élni.
Drága ember!
Nem ezt szokták mondani, akik megismernek, de örülök, ha így érzi.
Mondták már, hogy beszél álmában?
Sose aludtam együtt senkivel.
Nem aludt még együtt senkivel?
Voltam együtt pár lánnyal, de nem...
nem olyanokkal, akik aludni is ott maradnak.
Ki az a Frank?
- Tessék? - Álmában ezt a nevet mondogatta.
És feldúltnak tűnt.
- Ő volt a barátja, akit... - Igen.
Vele dolgoztam... Neki dolgoztam, de még 12 évesen ismertem meg.
Egy katolikus fiúintézetben laktam, a DeKalbon.
Hatévesen, anyám halála után dugtak be oda.
Frank...
Frank, mondjuk, hogy... a szárnyai alá vett.
Sose szólított a nevemen.
Brooklynnak hívott.
Így, hogy: „Látod, Árva Brooklyn, terád senki nem vigyáz.”
Kell valaki, aki vigyáz ránk.
Ő az édesanyád? Gyönyörű nő.
Nagyon régen halt meg.
Nem emlékszem rá.
Most már mindketten árvák vagyunk.
Meg kell kérdeznem: Van valami, amit nem mondasz el nekem?
Tessék?
Titkoltok bármit is Horowitz-cal ebben a lakásügyben?
Figyelj, a KH pribékjei félnek valamitől, érted?
Van valami súlyos dolog,
aminek köze van a csaláshoz. Ami talán Randolph-ot a dologhoz köti.
- Nem tudod, mi az? - Nem, nem. Persze,
meggazdagodnak ezen emberek, de nem.
Ez komoly dolog. Ha van egy adu, amit ki akarsz játszani
a szavazás előtt, veszélyes játékot űzöl.
Megölték Franket, megölték apádat, engem megvertek, bármire képesek.
Billynek mi köze az ügyhöz?
- Tud valamit róla. - Kizárt dolog.
- Együtt dolgozott ezen Frankkel. - Nem tudja...
Nem is tudta, mi a munkám.
Egy bácsikám ajánlott be Gabbyhez.
- Nem újságíró vagy, igaz? - És nem Jake, hanem Lionel.
Frank magánnyomozó volt. Egy kopónak dolgoztam.
A bizottságodat kellett megfigyelnie. Követett téged.
Én nem akartam leleplezni senkit. Frank gyilkosát kerestem.
De most már mintha üvegcserepekkel lenne tele a fejem,
már azt se tudom, mit keresek.
Bocsásd meg, hogy eddig hazudtam, és higgy nekem.
Érintett vagy, és veszély fenyeget. Nem tudnál ma itthon maradni?
Gabby vár engem, a vallomását készítjük elő. Fontos dolog, de...
Meg intéznem is kell a...
A temetést.
Azt még nem. Ezt most agyonhallgatják,
szerintem egyelőre a holttestet se fogják kiadni.
Kérlek... A munkahelyedre kísérjen el valaki a klubból.
Pár napig ne menj ismeretlen emberek közé. És majd én kereslek.
Rendben?
Oké... Jól van, jól van, jól van.
A profikat küldték rám. Valamit nagyon jól csináltam.
Köszönöm.
Megfogná, édesem?
Tudja, ki vagyok?
Sok embertől megkérdeztem. Mindenkinek más válasza van rá.
Kopóhoz méltó felelet.
Ön mit mondana?
Egyszerű.
Építő vagyok.
Igen, azt látom.
Gyerekkoromban, tudja, hány híd vezetett Manhattan szigetére?
Kettő. Egy vacak vasúti állványhíd meg a Brooklyn-híd,
és átkelve végig trágyán lépkedett az ember.
Az emberek dokkokról özönlöttek ide, mint a patkányok.
Megépítettem azt meg ezt
meg ezt... meg ezt.
Most az emberek úgy suhannak a hidakon és széles utakon, mint...
- az olimpusziak. - Olimpiszok patkány! Bocsánat.
- Szép hidak, meg kell hagyni. - Köszönöm.
Valami mást is várok magától, ha rátalál.
- Megtalálta? - Mi van benne?
Rágalom, hazugság, koholmány bizonyára.
Akkor védi önt a törvény, ne féljen.
Eddig se törvényekre támaszkodva értem el, amit elértem.
Nem kapaszkodom abba a gyenge ágba épp most, mikor ilyen nagy a tét.
- Szóval a törvény fölött áll? - Nem.
- Előtte járok. - Mi a különbség?
A törvények az adott korban szükséges szabályok.
Ha átépítünk, úgy tapasztalom, követ minket a törvény, alkalmazkodik.
Sokaknak jó a város, ahogy van. Kinek építi át?
A jövő emberének.
50-100 év múlva mi számít majd abból, amit most csinálunk?
Mi segít abban, hogy a sci-fi valósággá váljon?
A mai törvények?
Vagy a szállítást meggyorsító utak, hidak és alagutak?
A strandok és parkok, ahol két rohanás közt fel lehet töltődni?
A kultúra templomai a pokoli nyomortelepek helyén?
Ez tényleg csodásan hangzik,
csak annak nem tetszik, akinek éppen útban van a háza.
A Central Park. A világ legcsodásabb városi parkja.
Mikor épült, még semmi se volt az 57. utca fölött.
Földműveseket zavartak el, meg földfoglalókat,
birkapásztorokat sáros mezőkről, a mocsokból.
Kivágtak pár fát. Tiltakoztak az emberek, hogy elvész a vidékies táj.
És ha akkor nem gondol valaki a jövőre,
ez a város most élhetetlen lenne, nem igaz?
De igen.
Fred Olmsted nevét ma már alig ismerik,
pedig áldaniuk kellene.
Én áldom.
Az életben az alkotó cselekvés a fontos.
Aki tud, épít. Aki nem tud, kritizál.
Nem állítok le nagyszerű dolgokat,
ha pár mókus visít, hogy mi lesz a diójával.
Kuss, visító mókus! Vidd ide-oda a diód!
- Ez kényszeres, bocsánat. - Semmi baj.
Ebben a házban érték a tehetség és az ész, Lionel.
Ha mellénk áll, gondoskodom róla,
hogy az adottságai megbecsülésben részesüljenek.
Ez az ajánlat ma él.
Estig közölje a döntését.
- Csodálkozom. Tévedtünk. - Miben?
- Nem hittük, hogy Minnánál ön az aduász. - Flatulálsz! Flatulálsz!
- Jól vagy? - Nem. Töcsög-fröcsög fingfej fasz!
- Jézusom, nyugodj le! - Valami hiányzik.
Sehogy se találom, és már belefájdul a kibaszott agyam.
- Hol a többi? - A fiókomban. Ezeken van rajt a lány.
- Hozd őket! - Azokat azelőtt lőttem, hogy megjött.
- Rajtuk volt Billy. - De...
Fotófosó!
Uramisten, Lionel... Ez az apja. Kijött az utcára. Láttuk már ezeket.
Az egy lejmoló csavargó. Billy balhézott vele. Ezeken nincs a lány.
A rohadt életbe! Hol vannak a kocsikulcsok?
Coney és Tony elvitték mindkettőt. Hova...
Mit nem értek?
- Hova megyünk? - Mutatok valamit.
- Ki ez az apáddal? - Honnan van...
Válaszolj! Tudod, ki ez?
Paul. Paul Morris.
A bácsikád, aki beajánlott ide. Ne linkelj, tudom, hogy ki ez!
Az apám?
Apád, Paul bácsi és Frank valahogy összerakták ezt.
- Nem. - De!
Mondd el, hogy mi ez! Benne vagy az ügyben?
Ez nem apám és Paul bácsi, hanem Billy bácsi és az apám, Paul!
Aki pumpol! Mit mondtál?
Emlékszel anyám fotójára?
Most nézd meg Billyt! Aztán nézz rám!
Érted?
Más talán elsiklik efölött, de én nem.
- Ezt ők mondták? - Nem mondták, de könnyű volt kitalálni.
Mi másért érdekelném? Átvállalt, mikor Billy bevonult.
- Egyetemre küldött koldus létére! - Bárki is ő, most felhasznál.
- Veled akar a fivéréhez férkőzni. - Neki nincs senkije.
A családneve nem Morris. Hanem Randolph.
Moses Randolph a testvére. És veled zsarolja őt.
- Ez nem... - De igen. De igen. Sajnálom.
Maradj itt, oké?
Maradj itt, amíg vissza nem jövök.
Ez lehetetlen!
Mire utal ez? Billy, Minna és maga zsarolták a fivérét.
Ez honnan van?
Maga rájött a stiklire, megtalálta, amitől félnek,
de Lauráékra tolta, hogy mögéjük bújhasson!
Ez nem igaz!
Emberéleteket, a lánya életét teszi kockára!
Baromságokat beszél össze-vissza!
A süllyesztőbe küldhettem volna őt ezerszer.
- Ahogy ő engem. - Süsüfejlesztő!
- Ahogy ő engem! - Süsüfejlesztő!
Laura mögé bújni?
Mindent veszni hagytam érte, amit elérhettem volna, egy egész életet.
Ezen kaptak össze? Négerrel feküdt le, ő meg utálja a színeseket...
Ezekhez a dolgokhoz magának semmi köze!
Tudtam én, hogy maga nem újságíró.
Francokat az. Maga Minna embere.
- Igen, a barátom volt! - Sajnálom. De nem vagyok vétkes.
Frank jött rá a dologra. Billyvel keresni akartak rajta.
Kapzsik voltak. Próbáltam leállítani őket.
Megmondtam, hogy veszélybe sodorják Laurát és magukat is.
És tessék, Franket megölték, Billy könyörgött nekem... Ez van a fotón.
Maga belepiszkált valamibe, amiről fogalma sincs.
Aki vitába száll vele,
az elvek síkján, ahogy én is tettem,
azt bosszúból tönkreteszi.
De aki a munkáját veszélyezteti, azt el is pusztítja. Elpusztítja.
Keresse meg Minna dossziéját!
Frank. Frankos Frankadi Frankó.
Miről szól ez, Frank?
Emlékezz, mit mondtam.
Az marad a kalapom alatt.
Hozd a kalapom... A kalapom alatt...
Ha!
Frank Frankos Frankadi Frankó. Frank Frankos Frankadi...
Vigyen a Penn Stationre!
Bella, jövök egy hét múlva. - M. R.
SZÜLETÉSI ANYAKÖNYVI KIVONAT
ANYA: BELLA ROSE, APA: MOSES RANDOLPH, TANÚ: WILLIAM ROSE
Ha!
L, EZ A TIED - F VÉGRENDELET
Megtalálta?
Igen.
De csak egy értelmes magyarázatom van erre.
Nem ő írta alá a papírt, hanem maga.
Igen.
Én írtam alá.
Billy eljött Bellával a szülői házunkba.
A személyzet el akarta küldeni őket, de Billy kiabált.
Mi meg akkor épp az anyánkkal vacsoráztunk!
Kimentem én is az ajtóhoz Mo után. Kigúnyolta őket.
Nem ismerte el.
De Bella arcán ott volt az igazság, és Móén is, ahogy a lányra nézett.
- Felelősségre vonta őt? - Könyörögtem neki!
Felhoztam minden elvet és értéket, aminek a mentén minket neveltek.
Gyötrelmes volt.
Ezt nem értheti. Ifjúkorunkban ő volt nekem a hős, a példakép.
Hitvallást írtunk. Együtt akartuk jobbá tenni a világot.
De szeretni kell az embereket, hogy szolgálhasd őket. Mo igyekezett,
de olyan ragyogó elme volt,
hogy bosszantották a középszerűek,
és érzéketlenné vált.
A győzelem megszállottja lett, éhezni kezdte a hatalmat,
és elutasított minden ideált.
Csak hazudja magát a nép emberének.
Ha valakit másnak tartanak,
mint aki valójában, az nagyon veszélyes dolog.
- Senki más nem tudja? - Még Horowitz se.
- Miért nem tudhatja? - Felhasználta volna. Nyilván sikeresen,
de abba Laura tönkrement volna.
Az elégtétel nem veszi le a meggyötört szív terhét.
Szóval
tudok hallgatni.
Maga is tudjon.
Kérem.
Jó.
Egy csomagmegőrzőben van a Penn Stationön.
Ha bajom esne, kapja meg Jacob Gleason a Post-nál.
A Post?
- Az lehozza. - Az egy szennylap.
Igen, de a Times a fivére zsebében van.
El kell vinnem Laurát a városból.
- Mit csinálsz itt? - Rád vigyázok.
Gyere! Azt mondom, igyunk egyet.
- Ha! Bocsánat. - Hogy van a szemed?
Még fájni fog egy darabig. Mennyi ideje követsz?
Semennyi. A házat kellett néznem, és jöttél.
Kellett?
Hagyjuk a kamuzást. Te is beszéltél velük.
- De nem dolgozom nekik. - El akartam mondani.
- Igen? - Igen.
Oké.
Te voltál ott a klubnál akkor este?
Volt valaki a sikátorban, mikor a tulaj leápolt és fenyegetőzött.
- Elmondtad nekik? - Megfigyelésre küldtek.
- Azt csináltam csak. Figyeltem. - Ha! Ha!
Tony,
Frank blöffölt. Nem volt nála, amiért megölték.
De ez mellékes apróság, igaz? A fő a karrier.
Oké.
Kamut a komának! Kamut kap a koma!
Nyugi. Igyál valamit! Én egy whiskyt kérek. Te?
Teát. De külön kérem a forró vizet és a filtert.
Mellé tejet, cukrot. Forró legyen a víz. Cukros cicitej, sicc!
- Oda se neki. - Cukros cicitejci!
Gond van a fejében.
- Semmi baja a fejemnek. - Pedig úgy tűnik.
Mióta dugod Juliát?
Frank sokat tett érted,
- nem tudtál volna mással kefélni? - Ki-ki a maga módján boldogul.
Azt hitted, életem végéig Frank árnyékában akarok maradni?
Neked az megfelel, nekem nem.
Vigyázzon.
- Igyál már valamit. - Nem akarok inni.
Mi a fene bajod van? Meghalt! Érted? Nem tudjuk feltámasztani őt.
Segítünk megkapni, amit akarnak, és pályára állunk.
Egy simább pályára, mondjuk.
Mit szenvedtünk el, mit csináltunk végig csak hogy felnőhessünk?
Megérdemlünk egy könnyű menetet.
Te különösen. Tudom én, hogy te igazi tehetség vagy.
Teszek róla, hogy a helyedre kerülj. Igazi társak leszünk.
Holnapután beszéljük meg ezt. El kell rendeznem valamit.
Ne menj ma este Harlembe. Maradj ki a dologból.
- Mi? - Ne menj oda.
Nem vagyok annyira lemaradva, mint hiszed.
Ma este lezárjuk az ügyet.
- Ne, figyelj! - Ne avatkozz bele.
Megvan, amit kerestek!
- Itt a vége. - Hívd fel őket! Fújják le!
Már túl késő.
- Mondom, megvan. - Hagyjuk ezt, igyunk!
Baszki!
Te hülye fasz! Meg akartalak menteni!
- Gyerünk! - Lakhatási bizottság.
- Laurát kérem. - Elment.
- Mi? - Nem volt jól.
- Hova ment? - Ki keresi?
- Mikor ment el?! - 15 perce.
Harlembe! Gyorsan! Megfizetem! 149. és St. Nicholas sarok!
Ha!
Gyerünk, gázt, gázt! Megfizetem! Ha! Ha! Ha!
A szerelvény nem megy tovább.
Át a 141-en!
Végig a St. Nicholason!
Állj, állj, állj! Álljon meg!
Laura!
Francba!
- Laura! - Hogy kerülsz...
Húzd ki.
Gyerünk!
Ne arra. Lent várnak.
- Fel, fel! - Felfelé mennek!
Ne!
Menj!
- Jól vagy? Tovább kell mennünk. - Jó.
Ha!
Ő nem tudja! Nem tudja!
Az nem számít.
- Megvan, amit akar. Szóljon neki! - Már nem él az ajánlat.
Pedig azt mondták, maga eszes.
Bassza meg.
A legjobb rezem volt.
Nem, négyszemközt akarok. Igen, most!
És ha trükközik, holnap olyan rossz napja lesz,
amilyen rég nem volt, érti?
Tudod, hol van ez?
- Hallottam róla. - El tudod vinni Laurát ma éjjel?
Mindig szerettem éjszaka vezetni.
Menj el velük, jó?
Ott biztonságban leszel. Reggel utánad megyek.
Mit nem tudok?
Nem neki való sztori volt.
Kár volt elmondani, hát azt akartam felelni:
„Nem fontos. Nincs köze hozzád.”
De hazudni se érdemes egy nálad okosabb nőnek, így hát elmondtam.
Frank mondta egyszer: ha óriás ellen állsz ki,
és szemtől szemben csak veszthetsz,
játszd el, hogy lenyűgöz a mérete, és alkudd ki, hogy élve elengedjen.
Majd máskor beleszúrsz egyet, és ujjlenyomat se lesz a késeden.
Mikor odamentem, nem volt kész tervem.
Reméltem, a párában nem tűnik fel, hogy izzadok.
Ha!
Most ki a kibaszott főnök, Bailey? Ki a főnök?
Miről szól ez?
Mondtam. Kényszeres. A pribékek nem mesélték?
Nem az agybaja érdekel. Mire utazik? Mit akar az anyagért?
- Beszéljen arról, ami benne van. - Minek?
A félkész kirakósoktól fáj a fejem. Ilyen vagyok.
Ha lecsitítom az izgága agyát, kvittek vagyunk?
Reménykedjen.
Fiatal voltam.
„Végrehajtó” voltam minden idők legjobb kormányzója mellett.
Partit tartottunk. Még a jó világban, a válság előtt.
Se addig, se azután nem voltak olyan partik. Kivettünk egy egész hotelt.
Bella ott dolgozott, és megláttam.
Olyan...
Olyan heves vágyam támadt, amilyen addig soha.
25 év után is megpezsdül a vérem, ha rágondolok.
Utánamentem a személyzeti részbe.
Tudta, hogy követem. Hátranézett.
Bement egy raktárba. Én is bementem.
A törölközőkön tettem magamévá.
Megerőszakolta?
Én kezdeményeztem, de jól bántam vele, ajándékokat kapott.
Utána elintéztem, hogy a párt sokat használja azt a hotelt.
Elmehetett volna onnan, felmondhatott volna, de maradt.
Szemérmes volt, de nem naiv, és mindig hálát mutatott. Erőszak?
Magának fogalma sincs róla,
hogy működik a hatalom?
Az a hatalom, hogy érzed, tudod,
hogy megteheted, amit csak akarsz, senki nem állhat az utadba.
És ha ostoba ötlettel áll elő valaki,
az az ötlet megy a kukába, meg az a valaki is, ha úgy akarod.
És ha utakat akarok adni a lerobbant országnak,
ott tüntetek el negyedeket, ahol akarok.
Ha négertelep helyére tervezem a szövetségi fejlesztést
vagy a hidam lehajtóját, hiába ajvékolnak a széplelkek.
És ha fenyegetőznek, hogy elmegy a baseball-csapatunk,
azt mondom, húzzon el a Dodgers a fenébe nyugatra.
Találok másik csapatot, amelyik nekem játszik, az én stadionomban.
És ha néha meg akarok dugni egy színes lányt,
mert túlteng bennem az energia, akkor, barátom, meg is teszem.
És ha azt hiszi, egy bakfis, akinek világra se kellett volna jönnie,
vagy a pitiáner főnöke vagy az idealista fivérem és a hamisítványa
lassíthatják a munkát, amit ebben a városban végzek,
akkor nagyon keveset tud a hatalom működéséről.
Mert azok az emberek láthatatlanok. Nem léteznek.
Meglátjuk, így érzi-e holnap, a szavazás után is.
Laura tudja?
Érdekes. Szóval csak maga meg Paul.
Azt tudom, Paul mit akar. Ha nem olyan gyáva, lenullázhatott volna,
még tiszteltem is volna érte, de úgy gondolkodik, mint maga,
és ezért nem fogja soha semmire vinni.
Maga is idealista?
A dossziéval meg akarja menteni a házat, amiben felnőtt?
Rajzoljam át a terveket négereket istápoló gyermektelen nők kedvéért?
Vagy maga is csak egy zsaroló magánkopó, aki nyerészkedni akar?
- Nyögje ki! - Nyögd ki, bökd ki, lökd ki!
Az a kopó a barátom volt,
és maga csak a lány miatt van még a világon.
Csináljon a várossal, amit akar, építsen piramisokat,
de őt hagyja békén.
Ha bármi történik vele, megyek a postára.
Ennyi. Ennyi az egész.
Tisztázzunk valamit. Ha maga vagy a fivérem bekavarnak nekem,
Paulénál is keserűbb élete lesz a lánynak. Ezt mondja meg Paulnak!
Úgy néz ki, megegyeztünk.
Ráadásnak adok egy tippet.
Az embere, Lieberman miatt gondjai lesznek.
Mert?
Tulajdonrésze van minden második telepfelszámoló magáncégben.
Gondolom, ezt nem mesélte el.
Mikor lerendezi őt, mondja neki, hogy azt üzenem, ezt Frankért kapta.
A kurva anyját!
Maga dilisnek tűnik, de okos.
Mellém kellett volna állnia.
Most térden állva könyörögnének a bocsánatáért.
De ha a lány az anyjára üt, megértem a vonzalmát.
Igen.
Még valami.
Üzenem a fivéremnek, hogy olvastam a tervét, és remekmű.
Tökéletes, és mindenkinek hasznos, nekem is. Nincs mit felhozni ellene.
Holnap beszélünk róla.
Ha!
A rohadék!
ELUTASÍTVA
Kamaszfejjel hősnek tartottam Franket.
Pedig nem volt keresztes vitéz.
Kopó volt, és meg akart élni, mint akárki más.
A háborút kihagyhatta volna az ő korában, mégis bevonult.
Mert harcolni akart ezért az országért.
Bennem soha semmi nem írta felül a magam baját, de Laurában igen.
Közzé akart tenni egy történetet, és nekem színt kellett vallanom.
Ez neked jött, Gleason.
- Üdv. Új vagyok itt. Mi a sztori? - Jogtiprás, kétségbeesés
és ígéretek megszegése. Az amerikai tempó.
„A jogtiprás és kétségbeesés történetei” avagy Jó sztori egy igazi riporternek
Tegyük érdekessé a dolgokat... Egy barát
Kösz, hogy kölcsönadtad
Hálából kapsz tőlem egy Pulitzert
TISZTSÉGVISELŐK ÉS RÉSZVÉNYESEK
Bolond vagy? Meg lehet fagyni.
Miféle ház ez?
Franké volt.
És úgy néz ki, most az enyém.
VÉGRENDELET
Hát még most is gondoskodik rólad.
Furcsán tudnak alakulni a dolgok.
Igen.
„Brooklyn nagy...”
„Brooklyn nagy, de vannak még nagyobb dolgok.”
Ez mi?
Az hiszem, Frank mondta egyszer, de...
nem emlékszem, mikor.
Talán erre gondolt.
Ha!
ÁRVA BROOKLYN
A feliratot fordította: Tóth Tamás